Recenze: Subway to Sally – Kreuzfeuer
![subway-perex](http://www.nekultura.cz/images/2009/hudba/duben/subway-perex.jpg)
Subway to Sally je nepříliš známá německá skupina, která se věnuje tzv. středověkému metalu. Vlastně ne, správný název jejich stylu je folk-metal. Sedmičlenná skupina působí na scéně od roku 1990 a vydala již devět studiových alb. Kreuzfeuer je tedy jubilejní desáté.
Subway to Sally – Kreuzfeuer
12 skladeb/ 52:54 min (Nuclear Blast)
Jejich počátky se zabývaly hraním
irských a skotských písní ovlivněných klasickým zpěvem. Postupem času
se Subway to Sally vrhli na folk
metal. Je pravda, že mi občas vadilo jejich používání elektronických a
metalových prvků, ale kupodivu byly se středověkou hudbou zajímavě
zkombinovány. Stejně tak prošly vývojem i texty, které se
z originálních folkových změnily především na vlastní tvorbu. A co
víc, velice zajímavou vlastní tvorbu. Co je na této skupině zajímavé a
odlišuje ji od jiných jim podobných, je právě tato kombinace
středověkých nástrojů (harfa, dudy, viola, flétna a kouzelně znějící
housle) s metalovou hudbou a charismatickým hlasem zpěváka, frontmana kapely
Erica Fishe.
Album Kreuzfeuer pokračuje ve stylu minulého alba Bastard – vylepšené kytarové riffy jsou ostřejší a zajímavější, celkový dojem je pro posluchače víc rockovější. Ovšem, čím víc rocku a metalu, tím více jde folk do pozadí. Což je tak trochu škoda.
Je pravda, že jsem si předchozí album ze začátku užila o něco více než Kreuzfeuer. Na druhou stranu mi tam některé písničky chybí a po nějaké době jsem se do něj docela dobře zaposlouchala, takže se podle mě obě desky výborně doplňují. Setkáme se zde s pomalejšími songy jako například Versteckt – doplněná kytarou a houslemi, Angelus – pomalá a příjemná melodická píseň s velice chytlavým refrénem, nebo Komm in meinen Schlaf, která je prvním duetem skupiny se zpěvačkou Ria ze skupiny Eisblum. K této písničce se určitě budu ráda vracet. Nechybí zde také rychlejší skladby, a i když v menší míře, tak přece jenom folkové či orientální prvky. Celé album je poměrně melodické, líbivé linky jsou doplněné o výbornou hru na housle. Je to směs podmanivé hudby a silného zvuku kytar, které znějí rozhodně jinak než před pěti lety. Celková kompozice je i přes menší vliv folku o něco lepší.
Minulými dvěma alby si Subway to Sally získali širší publikum než kdykoliv předtím, snad také proto v tomhle stylu pokračují. Sami říkají, že to nejhorší pro ně je se opakovat, avšak namísto inovace nám skupina nabízí svou klasickou tvorbu. I přes všechna pro a proti je album velice kvalitní a rozhodně stojí za poslech, ačkoliv se časem zase vrátíte k písním ze starších alb.
Besser, du rennst