Hooverphonic – Melancholická krása
![ho_perex ho_perex](http://www.nekultura.cz/images/nekultura07/hudba/ho_perex.jpg)
„Tak vás tady vítám, jsem prezidentem golfového klubu LSD,“ zněla první slova Alexe Calliera adresovaná davu na nádvoří olomouckého Konviktu. Znalé publikum vědělo, že tím míří k názvu aktuálního alba The President Of The LSD Golf Club. Ústřední trojice kapely Hooverphonic, skladatel a baskytarista Alex Callier, kytarista Raymond Geerts a zpěvačka Geike Arnaert, na něm vstoupila na tenký led. Nejen že skupina opustila velkou nahrávací firmu a novou desku si vydala sama, ale především po deseti letech existence vyměnila syntezátory a počítače za akustické kytary, cembalo, varhany či mellotron. Hooverphonic vykročili proti proudu času, vstříc experimentální hudbě 60. let.
Živě představili většinu skladeb z nového alba, které jsou temnější a zádumčivější než kompozice z předchozích desek. Plné křehkého snění i nejednoho ohlušivě zesilujícího finále podobného psychedelickým skladbám legendárních Pink Floyd. Subtilní zpěvačka Geike Arnaert procítěně předvedla přesmutnou baladu Circles i starší skladby jako No More Sweet Music, Mad About You či Eden.
Vrcholem koncertu byla nově zaranžovaná píseň Sometimes. Začínala jako pomalá balada pouze s klavírním doprovodem, gradovala však monstrózním mnohonástrojovým závěrem doprovázeným stroboskopickým efektem. Olomoucké vystoupení Hooverphonic byla tajuplná mše zahalená oblakem dýmu. Protkaná zvukovými vlnami, které pádily kolem uší v bludných kruzích a svíraly mysl v hořkosladkém opojení.
Galerie{gallery}nekultura07/hudba/hooverphonic{/gallery}